Husk på at den mest uforskammede har den bedste chance.
Jeg er ligeglad med hyldest og kritik. Jeg følger mine egne følelser.
–Det forsøger jeg at gøre, hr. Mozart. –Nonsens.
Nonsens!
"Du har forulempet Tjajkovskij."
Åh, hvordan har drengene det? Ryan og... Hvad fanden hedder de?
–Scott. Ryan og Scott er tvillinger. –Okay. Vi starter forfra.
Kone og datter...
Åh, Helen, du ser fortryllende ud. Blablabla.
Tillykke med Picassoen. Hvordan har Ryan og Scott det?
Jeg sidder i Princetons bestyrelse, hvis I behøver hjælp.
–De er fire år. –Pis. Ja, ja...
Nu går jeg videre til mrs. Burlingame.
Velkommen. Jeg kondolerer. Eugene var et fint menneske.
De har vist allerede mødt vores nye kaptajn, Rodrigo. Du er maestroen.
Han takkede nej.
–Undskyld? –Han kommer ikke. Jeg skrev...
–Vis hvor hans kontor er. –Ingen hører på mig... jeg kommer!
Skal vi øve om sommeren kan vi kræve en temperatur herinde på 22 grader.
–21. –Du spiller triangel.
Idiofoner har bedre resonans ved 21 grader.
–Det er en myte! –Hold jer til emnet.
–Lazlo bad ham holde kæft. –Cynthia er ikke Lazlo.
Jeg har dårlig blodcirkulation.
Jeg kan ikke bevæge hænderne hurtigt hvis det er koldt. Du ved det!
Glem temperaturen – de vil sænke vores løn på sygedage med 40 procent!
–Og halvere pensionen. –Kun for nyansatte.
Hav solidaritet med vores yngre brødre og søstre!
Præcis.
Fyld på til lidt mindre end tre fjerdedele.
Mere, mere...
Mere... Det bliver aldrig helt præcist. Det vigtige er at ryste den.
Læg hånden på den nu. Og vend den om. Og ryst.
Ryst, ryst kraftigt!
Mere. Ryst den!
Okay. Vend den om.
Vandet må ikke koge. 85 grader Celsius eller lavere.
Hæld vandet hvor bladene har dannet en lille høj.
Lad det absorbere.
Og så bombillaen igen. Sugerøret. Sådan.
Nu venter vi. Men afbryd ikke båndet.
Vent, så kommer jeg. Jeg siger til når det føles rigtigt.
Hailey. Hvorfor obo?
Jo... Min far foreslog det, fordi min farmor spillede obo.
Det er sjovt. Undskyld mig.
Det var en spøg. Det er sjovt fordi jeg ikke er der. Undskyld.
Ørn! Der er en ørn derude!
Fascinerende. En ørn i byen. Det kan jeg forholde mig til.
Okay, Hailey. Nu bør den være færdig.
Tag en første slurk, og spyt ud.
Drik det ikke, det er for bittert. Vent nogle sekunder.
Godt. Drik nu.
Okay.
Sådan skal mate smage.
–Pisseirriterende, Sharon. –Han foretrækker at være længere nede.
–Han kan bedre lide akustikken her. –Længere nede?
Vi er under jorden! Jeg vidste ikke engang at det var her.
Maestro! Det er Gloria!
–Maestro? Må jeg komme ind? –Mrs. Spencer. Hej.
–Hvor er han? –Maestro gik på biblioteket.
–Ring til ham. –Okay.
Det går ikke så hurtigt. De må have været meget tålmodige før.
–Mate. Det er faktiskt utroligt... –Jeg er ligeglad. Hør her, unge dame.
En meget sort, meget lang limousine holder lige udenfor.
Den skal køre min maestro til en vigtig begivenhed.
Du skal tage bilen hen til biblioteket, og få ham derhen inden en time.
Det er en formel begivenhed. Kommer han senere får jeg et slagtilfælde.
Og du bliver afskediget.
Igen.
Sharon. Jeg bakker ud.
En time.
–Selvmordslinjen, det er Lizzie. –Kender du renseriet på Grand?
Fed opslagstavle.
Skørt, jeg tror, at jeg er kvalificeret til alle de jobs!
Jeg skal virkelig lave nogle opkald.
Gudskelov, at du kom. Jeg leder efter en mand...
Har I et stille rum hvor man kan gruble eller meditere?
Du mener et slags... bibliotek?
Kom!
Her er han! Er det ham?
Helen, du ser fantastisk ud.
Hvordan har dine søde drenge det, Ryan og Scott?
Du ved at jeg sidder i bestyrelsen for Collegiate privatskolen.
Du ser strålende ud.
Det er så trist med Eugene.
Jeg fatter ikke at jeg ikke får ham at se i Everglades til vinter.
Han lånte mig en af sine halsklude engang, jeg gav den aldrig tilbage.
Thomas elsker den halsklud.
Vi tales ved senere.
–Bonnie! –Så godt at se dig.
Hvor er den flotte, unge matador som du hyrede som dirigent?
Man kan ikke stresse genier. Undskyld mig et øjeblik.
–Må jeg låne maestro? –Undskyld mig.
–De begynder at blive utålmodige. –Du hyrede et lunefuldt barn.
Vi kan ikke blive overrasket over hans mananaindstilling.
–Hvad er klokken? –Pokkers, det er sent!
Tænk ikke på det, kære, jeg vil gribe øjeblikket.
Mine damer, kan jeg få jeres opmærksomhed? Kom her.
Velkommen, gamle venner og nye, til denne lille festlighed–
–som skal starte indsamlingerne i året 2015.
Vi kalder det en hellig pligt.
Sidste år donerede I til at bekoste koncertmesteren.
I år beder vi jer sammen finansiere to taktstokke.
Min, og den nye dirigents, mr. DeSousas.
I vil alle have et antal noder foran jer–
–hvor der står forskellige tal.
Vi beder jer om at vifte med en node.
Helst den med flest nuller.
For mig, og den anden fyr.
Så får vi at vide hvem af os to maestros–
–som er den bedst finansierede. Tak. Det er en dårlig vits.
Du ved, da jeg var i din alder var jeg død.
Jeg ved det, maestro.
Pudsigt...
Jeg gad ikke engang gøre den færdig.
Maestro, jeg forsøger at finde musikken i musikken.
Kernen og ikke det udvendige.
Javel. En poet.
Jeg tror det handler om ære. Stimmt das in Bayerischen?
Maestro?
Kan du ikke banke på? Bank!
Det gjorde jeg. Det var en gammel, blød bog, så det gav ingen lyd.
Ja, ja.
Undskyld, så. Tak, fordi du bankede.
De må følge med mig. Jeg forklarer senere.
–Hvem er hun? Hvem er du? –Lizzie. Jeg bor sammen med hende.
Det er dit jakkesæt. Jeg har mistet kvitteringen.
Jeg hader det plast.
Kan vi udarbejde en fælles kalender?
Rod, min gamle chef... maestro, min chef havde en affære.
Vi fandt på et farvesystem for at holde rede på det. Det virkede.
Vent.
–Hører I? –Hvad?
Det der.
–Ja. –Nej.
Lilletromme.
–Tager I pis på mig? –Det der.
Strygere.
Hej, mor. Nej, jeg sidder i en taxa med nogle syrehoveder.
Mor siger hej, Hailey.
Og så, træblæsere. Melodien.
Alle er ikke vegetarer...
Hvorfor er violinspillere de værste elskere?
Undskyld?
Hvorfor er violinspillere de værste elskere?
–Ved ikke. –De kan kun en position.
Den var god!
Ved du hvordan man får en guitarspiller til at stoppe med at spille?
Læg noderne foran ham. Hvordan få en pianist til at stoppe?
Fjern noderne!
Det er en ære, maestro.
–Se. –Flot.
Man må altid have instrumenterne tæt på sig.
Jeg plejer ikke at bede om det–
–men ville det være muligt at få taget et foto sammen?
Min søster vil aldrig tro på at De kørte med mig.
Jeg har en bedre idé. Vi laver en lille, hvad hedder det... afstikker?
Hvad?
Det er tilegnet min kære hustru, Claire.
40 år sammen til december.
Hun som bemestrer maestroen.
–Du er heldig. –Ja.
Kom så, damer. Lad mig ikke synge for føden. Min sangstemme er elendig.
Sådan!
Stort tak, Anne.
Jeg savner din taktstok.
–Ja, kære? –Du fik en SMS, fra Constanze.
Jeg kender ingen Constanze.
Selvfølgelig gør du det. Mozarts kone hed Constanze.
Men du er ingen Mozart, og den mær, Cynthia, er ingens kone, kære.
Hvad gør vi med det såkaldte køleskabsproblem?
Hvorfor såkaldte?
–Fyldt med gammel stinkende kinesermad. –Det er thai, og det skal lugte sådan.
Okay, det er fyldt med ildelugtende frisk thaimad.
Min medicin skal opbevares i et køleskab. Der er ikke plads.
Okay, vi må kæmpe for et større køleskab.
Jeg mener det, jeg sætter det på listen.
Gracias. Bare rolig, Hailey. Det går hurtigt.
–Gloria får slagtilfælde og fyrer mig. –Du arbejder ikke for Gloria.
–Det dufter som i himlen. –Som hjemme.
Jeg arbejder, du kan ikke komme her.
–Tillykke med fødselsdagen, Marisa. –Goddag. Tillykke.
Undskyld, at vi kommer uanmeldt.
–En, to, tre... –Flot. Tak.
-Vi må ud herfra. -Får jeg dit job, hvis du bliver fyret?
Undskyld mig, fordi jeg er så sent på den!
Mrs. Flamini, undskyld mig.
Mrs. McGills.
Mrs. Beckenbauer, så godt at se Dem.
–Gloria! –Gud være lovet.
Mine damer, må jeg præsentere vores symfoniorkesters nye kronjuvel!
–Bravo! –Du behøver ikke råbe.
Tak, tak.
Hvor rart endelig at møde Dem, maestro.
–Bunny... –Schiefelbein, ikke?
–Godt at vi kunne lokke Dem væk fra... –The Joffrey.
–Tak, fordi De kom. –Jeg savner Deres hår.
Jeg gemte nogle lokker. Jeg kan sende en.
Maestro! Hvor godt at De endelig kom.
–Jeg er ked at jeg kommer for sent. –Nej, du kom lige i rette tid.
Maestro, Tom spillede for os. Vil De også spille for os?
Nej.
Nej, nej. Jeg tror vi gør noget anderledes.
–Kan jeg låne Deres glas? –De kan låne hvad De vil.
–Tak. Gloria? –Du kan få dit eget glas.
–Giv ham noget champagne. –Det er fint. Vil du?
Og jeg behøver hjælp. Kan jeg få Deres glas?
Ja, tak, stå der.
Vil alle komme nærmere?
Lad os se nu...
Kan jeg være så dristig, at bede alle om at fugte fingrene?
–Hvad skal vi gøre med dem? –Ikke noget alt for pikant.
–Ærgerligt! –For guds skyld!
Drej fingeren over glasset, sådan.
Og... kan I mærke det?
Det sker, ikke? Nu stopper vi, tak.
Og mrs. Schiefelbein, vil De?
Godt. Mrs. Gibbs? Godt.
Mrs. Schiefelbein, mrs. Gibbs. Godt.
Følg mig nu, vi gør det lidt hurtigere. Okay?
Så...
Du godeste!
Ja!
Fantastisk, fantastisk!
Mine damer. Hvem vil donere til den taktstok?
Får jeg 5000?
Se, 20.000! Tak, mrs. Schiefelbein.
–For helvede! –Mrs. Kenbridge. 10.000, tak!
Tak, tak!
Ved I at den mand har sagt at New York Symphony er et gammelt lig?
Samt at han har prøvet og anbefalet–
–illegale hallucinogener? Han springer fra en komponist til den næste!
En hån mod et velovervejet program. For 1812–ouverturen duer ikke!
Åh, for fanden i helvede!
–Maestro, har jeg forulempet Dem? –Værre! Du har forulempet Tjajkovskij.
Jeg ville ønske jeg havde set Real Madrid den dag for længe siden–
–i stedet for at være dommer i den forbandede unge dirigent–konkurrence.
Det er nok, fald ned nu. Vi går ud et øjeblik.
Nej, du bliver. Jeg går. Det er hvad du har ønsket i årevis.
–Behersk dig, Thomas. –Rend mig.
Maestro...
Jonny! Jeg stopper den burrito ned i din fede hals.
Spis færdig og kom i gang med arbejdet.
Ifølge en ny økonomisk rapport falder importpriserne...
Junior! Hvor er tændvæsken?
Maestro!
Rodrigo. Kom ind.
Jeg er forfærdet. Jeg er så ked af det. Tilgiv mig!
Hvis noget jeg sagde i går... Jeg respekterer Dem så meget.
–Du er tilgivet. Helt og aldeles! –Tak.
Tronarvingen må altid dræbe kongen. Jeg gjorde det mod Sherheizer.
Du gør det mod mig. Junglens lov. Der kan kun være en løve ad gangen.
Hvad laver De?
Jeg fandt ingen tændvæske. Fungerer fortynder og petroleum?
Petroleum, naturligvis. Tak.
Hej.
–Du kan gå. –Ja.
Jo...
–Jeg tager et sabbatår. –Hvor skal De hen?
Et eller andet sted.
Et varmt og stille sted. Hvor man kan tænke, og læse og skrive.
Jeg er helt udbrændt.
–Jeg forstår det til fulde. –Nej, det gør du ikke.
Men det kommer du til.
Jeg har rygproblemer. Kan du hjælpe mig?
Javist, absolut.
Junior mangler en arm.
Man bør måske overveje at arbejde inden for systemet–
–fremfor at dunke hovedet mod en mur gang på gang.
Du bør faktisk stole på mig.
Udmærket.
Er De sikker?
–Der forsvandt mit hele liv. –Ja.
Og for fanden, flyt væk fra det hul. Tag mit kontor.
Det er det eneste fristed, man nogensinde får.
Jeg er ikke så meget til kontorer.
For at citere en stor mand: "At tale vel er en stor kunst."
"Men en lige så stor kunst er at vide hvornår man skal stoppe."
Ja, maestro.
Tak.
Familien Panovka lader os benytte den, som en del af deres årlige donation.
Lad mig vise dig noget.
–Åh. Det er højt oppe. –Du har fortjent den.
Jeg tror aldrig vi har rejst så mange penge til en enkelt begivenhed.
Også fraregnet det vi måtte betale for de smadrede ting.
Åh, Gloria. Det er ikke noget jeg kan gøre hele tiden.
Ja, jeg forstår.
Men at samle penge ind er ikke trivielt, kære du.
–Det er min kunst heller ikke. –Okay.
Jeg skal gøre mit bedste for at begrænse din deltagelse. Jeg lover det.
Tak.
Jeg ved at du ikke er så glad for idéen med de sociale medier.
–Det er fint. –Og fotograferingen?
Jeg gør det.
Jeg plejede at have højdeskræk. Men jeg var bare bange for at være bange.
Wauw! Jeg har alt De bestilte. Hængekøjen er på specialbestilling.
Men jeg har lakridsroden, og mexicansk estragon...
Jeg har hørt om det. Rigtig godt mod en dårlig mave.
–Og for drømme. –Interessant. Ciao.
–Hej, Gloria. Tak. –Adios.
Den her kom fra Grønland. Jeg mente De ville se den.
Hvad er det her?
Melodien er så bizar.
Vi skrev ofte i kode. Ana Maria.
Hun kommer til New York.
Hun beder mig om at holde mig væk.
Dansk tekst: Ordiovision